Nej, nej, vännen, vi måste åka. Du får fem pussar och kramar.
- Nej, jag behöver den i bilen. - Var är min bagel?
- En bra fråga. - Tar du hennes bagel, Maria?
Jag tar den.
Tack. Vart tog den vägen? Maria, var...
- Jag hittar den. - Jag hade den precis i handen.
Hur är det? Förlåt att vi är lite sena.
Jag glömde min mobil. Snygg räddning.
Förlåt. Jag gick åt fel håll.
- Är det fortfarande kvart över tre? - Vet de om HBO?
Tack, allihop. Och tack för att ni står ut med HBO-gänget-
- som har spelat in en dokumentär om vår diplomati i några månader.
- Hej, John. Kul att se dig igen. - Herr president. Välkommen.
Jag mötte president Obama när jag försökte bli president.
Jag frågade om han ville vara huvudtalare på mitt konvent.
När vi skickar våra unga män och kvinnor ut i krig-
- är vi skyldiga att inte fiffla med siffrorna-
- eller sanningen om varför de ska iväg-
- och aldrig nånsin gå ut i krig utan styrkor nog för att vinna kriget-
- säkra freden och vinna världens respekt!
Jag var en av de som blev som träffad av blixten av hans tal.
Jag gjorde det till mitt livsmål att jobba åt den här mannen.
Världens människor, det här är vår stund.
Det här är vår tid.
Jag var professor på Harvard och fick ett mejl från en nybakad senator.
Vi möttes och jag pratade om min bok om USA: S reaktion på folkmord.
Vi pratade om tillståndet i världen och vad som kunde göras annorlunda.
Jag hörde mig själv: "Ska jag inte säga upp mig och jobba åt dig?"
Jag vill dra ett par exempel på vad Obama har gjort för utrikespolitiken.
Det kändes som ett expertteam.
Samantha tände direkt, vi bollade idéer och jag tänkte:
"Fantastiskt! Vi ska förändra världen."
Obama vinner en historisk seger.
Att se Obama efter valsegern och se hans dramatiska uppförandeändring-
-påminner om uppdragets storlek.
Det märkligaste med att jag får fredspriset är-
- att jag är överbefälhavare i ett land mitt under två krig.
Vi ville reparera USA: S ställning i världen.
Vi ska försöka lösa våra konflikter med andra länder fredligt.
Inte för att vi är naiva om farorna vi står inför-
- utan för att avtal mer varaktigt kan skingra misstankar och oro.
Många av oss som är kvar i presidentens team-
- började hos honom innan han tillträdde.
Vi bidrar alla med nåt utifrån vår historia, erfarenhet och bakgrund.
Presidenten visste vilket team han byggde. Samantha var hans samvete.
John Kerry var aktivisten.
För vår nationella säkerhet-
- måste vi ge diplomatin en chans att lyckas.
Jag säger det medveten om att diplomati är svårt.
Det är sällan politiskt populärt. Låt oss skapa en bättre värld.
Vi kan veta att krig alltid kommer att finnas och ändå sträva efter fred.
Vi kan göra det, för så gör mänskligheten framsteg.
VÄSTRA FLYGELN VITA HUSET
Första dagen när jag gick in i detta hus-
-slogs jag av hur litet det är.
Och man inser att det är allt.
30 människor sätter kursen för hela USA: S styre och då för hela världen.
De skriver på ett avtal om att dela information om utländska terrorister.
Det är ett stort framsteg i kriget mot IS.
Vi bygger vidare på det, vi behöver bättre informationsdelning i Europa.
Inte bara mellan oss och Europa.
Och klimatförändringarna... Parisavtalet måste implementeras.
Jag vill göra så mycket jag kan, för ämbetet är ett jätteprivilegium.
Kan vi börja?
Man kan sätta igång saker mycket mer än i nåt annat jobb man kan ha.
Förhoppningsvis har man satt kursen-
- och lämnar över till andra människor som sen fortsätter arbetet.
JANUARI 201612 MÅNADER KVAR
Obamaadministrationen har ett år på sig att ändra politiken-
- så att nästa president inte river upp allt.
Presidenten sa att det ska hända mycket under det fjärde kvartalet.
Obama kommer sitt sista år att ägna mycket tid åt resor.
Jag är presidenten, jag kommer in. Jösses, jag ser mina vänner.
Får jag presentera Khadija Najefi, herr president?
Ja. Och sen en naturlig reaktion som jag har sagt åt dig fem gånger.
- Får jag presentera Khadija Najefi? - Trevligt att träffas.
Ser vi skapandet av presidentens utrikespolitiska arv?
Republikanerna beskyller Obama för utrikespolitiska fiaskon.
Jag tycker att vi borde ha en klocka som räknar ner dagarna.
För det vi har dragit igång med Kuba- normaliseringen, klimatförändringar-
- Syrien... Jätteviktiga frågor för vår nations säkerhet. Allt det är hotat.
Många vill efterträda president Obama.
Republikanerna har rekordmånga kandidater.
17 kandidater ställer upp.
De lovar att riva upp hans arbete med klimatet och utrikespolitiken.
Under den tid som är kvar så vill jag försöka förmedla-
-att det är en ny utrikespolitik.
Den är mindre militär och mer inriktad på att få avtal på plats.
De områden där vi gör framsteg är där vi har lyft upp diplomatin.
Kubaöppningen, klimatavtalet i Paris-
-avtalet med Iran...
Iran är ett land som har varit USA: S ärkefiende i över 35 år.
Avtalet hade aldrig kommit till stånd utan John Kerrys envishet.
Vi har inte sett en utrikesminister-
- arbeta så länge med ett projekt utomlands på många decennier.
I dag övergår avtalet med Iran om kärnenergiprogrammet-
-från att vara ambitiösa löften-
-till att bli mätbara åtgärder.
Tack så mycket, allihop.
Att rasera möjligheten till ett kärnvapen-
- är nog en av de största segrar för diplomatin som man kan vinna.
Man blir glad när det lyckas. Det händer inte varje dag.
Men man fortsätter med nästa sak. Syrien, Jemen, Libyen-
- Nordkorea, klimatförändringar...
Vi har en så full agenda som nån amerikansk regering nånsin haft.
Tack så mycket. Sköt om er.
Du var duktig och läste jättemycket. Om vi hade...
Vi gjorde inte våra fem sidor, men vi gjorde stora framsteg.
- Du försöker blåsa mig på donuten. - Nej då. Jag söker en kompromiss.
- Jag tror att du gör det. - Så du inte får donuten jag lovade?
Tror du att jag är sån? Jäklar.
- Okej, allt är klart. - Vad då, "jäklar"?
Jag menar att jag inte är sån. Jäklar! Hur kan du tro det?
När kommer generalsekretaren? Jag vill inte bli sen till honom.
Alla andra kan jag bli lite sen till.
Det har slagit mig, först som journalist i Bosnien-
-och absolut nu som diplomat-
- hur långt diskussionerna om problemen står från problemen.
Detta är Dina, Jordaniens ambassadör. Hon drar det tunga lasset i dag.
Det var inget medvetet val för mig och mitt team att jobba annorlunda.
Att resa ut så ofta vi kan och prata med de som drabbas mest av konflikter.
Det skedde instinktivt. Så arbetade jag som journalist.
Jag klarar mig utan paraplyet!
Att vittna är både en instinkt och ett ansvar.
Och så övertygar jag folk bäst. Det är mitt mål som diplomat.
Jag har aldrig varit här förut. Hej, Gabo. Det här är så vackert.
När blev FN modernt?
Har du typ en kvart nu? Nej, inte för att prata med mig.
Gå in i det här båset. De sätter på dig glasögon-
-och tar med dig till Za'atari-lägret.
Tack. Det är väldigt mäktigt.
Sen gör de så att du får prata med en person i lägret.
Hej. Jag mår bra.
Det visar vad som står på spel i Syrien. Det är där.
Jag ska få dem att behålla det.
Vi försöker samla in pengar och få folk att stötta människorna i lägren.
- Utmärkt. Tack. - Men i övrigt en dålig dag.
De anföll den fria syrianska armén. Klart att de gjorde.
- Gör bara det här åt mig. - Jag ska göra det.
Det är helt fantastiskt. Där inne.
Och de skickade en debattartikel om Iran och att vi försvårar affärer.
Jag vet att UD blir lite hysteriskt, men jag blir också lite hysterisk.
Vid en viss punkt har iranierna någorlunda tillräckliga bevis-
-för att slippa följa avtalet.
Vi kan mista kontrollen i dag.
Det sista är att det ligger en enorm död kackerlacka under den här stolen.
Vissa nätter hör man råttorna springa runt uppe i taket.
USA: S storhet kommer av vilka vi är som land och vad vi gör i världen.
Mitt jobb är svårt att beskriva-
- men jag kollar presidentens tal och våra pressmeddelanden.
Vad han gör och säger och vad vi kommunicerar om utrikespolitiken.
Jag la till "Vi vet att det sista världen behöver nu är fler murar."
Jag har varit med på alla resor utom en.
Jag lever från resa till resa, från tal till tal-
-och följer det han vill fokusera på.
Ben är en av presidentens äldsta och närmaste rådgivare.
Ben har en slags telepati med presidenten som få andra har.
De är inte bara goda vänner, utan också överens om mycket.
Och det vet jag att presidenten sätter stort värde på.
Vi startade kampanjen tillsammans och jobbade ihop i fyra år i Vita huset.
Man såg direkt att han var kreativ, strategisk, passionerad, vanvördig.
Men envis. Han struntar i om hela flocken går åt samma håll.
Han avbryter och säger: "Vad pratar ni om?"
Vi gör saker som ifrågasätter USA: S sedvanliga utrikespolitiska arbete.
Han har i tio år sagt-
- att amerikansk exceptionalism bygger på vad vi står för och gör.
Och inte bara vår förmåga att påtvinga andra vår vilja.
För det funkar inte.
Huvudsaken för dem är att få ta del av framstegen.
Hur långt de har nått tack vare vår relation.
Hela vår teori, inte bara i Vietnam, utan för hela vår utrikespolitik är-
- att avtal gör det enklare för oss att göra framsteg i dessa frågor.
Just därför måste man besöka den här delen av landet, för det är...
- Det är mycket... - Mycket händer här.
- Hur många frågor vill du ta? - Alla ni vill, jag bryr mig inte.
Nej, ta två, så tar vi över sen.
- Visst. - Två är bra.
Du vill inte ta för mycket av det.
Att jag sitter här är så symboliskt. Jag är inte här som John Kerry-
- utan som en liten del av en mycket större grup av veteraner i vårt land.
Miljontals män som har lärt sig att handla med och utöva våld-
- och som fick chansen att dö för historiens största ingenting.
Jag var en väldigt arg man som hade sett många blodbad-
- och många vänner dö på grund av dåliga beslut.
Jag har haft turen att få gå igenom en följd av upplevelser.
Det understryker värdet av upplevelser.
När jag ser på hans karriärbana: Från deltagare i kriget-
- till att demonstrera mot kriget och nu bidra till en försoning...
Det här är en återspegling av flera decenniers arbete.
God dag. Så trevligt att träffas.
Hon läste på Stanford. Jag kom inte in.
Du kom inte in på många universitet. Det gjorde inte jag heller.
Detta är en av mina favorituppgifter. I alla länder där vi hinner göra det-
- arrangerar vi ett sånt här forum och hör vad unga i världen tänker på.
Ni är en mycket stor ledare och vi är unga ledare.
Har ni några tips om hur vi kan bli stora som ni?
En sak som jag har lärt mig om att vara ledare är-
- att vi ibland tror att människor bara motiveras av pengar-
- eller bara motiveras av makt eller andra väldigt konkreta drivfjädrar.
Men människor inspireras också av historier. Om man ser på USA-
- så har vi en jättebra historia som heter Oavhängighetsförklaringen.
"Dessa sanningar är självklara, alla människor föds lika."
Det var bara en bra historia om hur det kunde vara.
Lyssna på andra och fråga dem om historier som är viktiga för dem.
Vänta lite, jag ska bara göra en sak.
Jag kommer ihåg när jag gick hem den 11 september. Jag var 23 år.
Mitt liv var utstakat. Jag skulle bo i New York och försöka skriva romaner.
Jag tänkte: "Jag vill göra nåt annat, nånting som handlar om det här."
Det är måndag och vi är i Hanoi. Och talet är på fredag.
Folk tror ibland att vi skriver talen långt innan, men ofta hinner vi inte.
Det är talet som presidenten ska hålla i Hiroshima.
När man skriver tal läser man ofta tal som folk hållit i de omständigheterna.
Men jag hittade inget som liknade det här.
Det är rätt unikt.
De andra talarna var inte presidenten i landet som släppte atombomben.
Och han kan skriva om det helt. För han vet vad han vill säga.
Du behöver inte svara, men hur har de senaste veckorna varit för dig?
För dig personligen.
Jag svarar. Det dröjer innan det här visas. De har varit hemska.
- Ben Rhodes... - Presidentens rådgivare...
En artikel i New York Times har skapat debatt i flera dagar.
Ett stort porträtt av Ben Rhodes.
Jag hade aldrig ställt upp på ett sånt porträtt.
Men New York Times Magazine verkade... Så jag sa ja till det här.
Vi pratade om allt från Kuba till Burma till Iran-
- och talskrivning. Jag visste inte exakt vad artikelns vinkel var.
Rhodes kritiserade Washingtonpressen och utrikespolitiketablissmanget-
- och skröt om sin "ekokammare" för att sälja Iran-avtalet.
När jag läste det kände jag direkt att det om Iran var lite skumt.
Det var journalistens åsikter, som han får ha, men jag håller inte med.
Enligt tidningen sa Rhodes att han hade sålt Iran-avtalet.
"Många journalister som är runt 27 år vet inget om världsfrågor."
"det som han ser som en dum, eftergiven och lat journalistkår."
"De vet bokstavligt talat ingenting."
Jag vill inte ta bitar av citat som har ryckts ut här och där.
Ni som har jobbat med mig vet hur mycket jag högaktar pressen.
Sa du inte att vi inte vet nånting?
Jag tänker inte kommentera citat. Jag har många års erfarenhet-
- och ni kan bedöma mig utifrån min erfarenhet.
Angreppen på min person kändes som ett sätt att undvika sakfrågorna.
Det är lättare att anklaga mig för att vara idiot-
- än att tänka på varför vi hela tiden dras in i krig i Mellanöstern.
Men jag hoppas, och det har jag pratat med presidenten om-
- att vi kan ägna resten av året åt att rikta fokus på frågorna-
- om krig och fred som han har brottats med i 7 1/2 år nu.
Besöket i Hiroshima sätter det i fokus.
HIROSHIMA-FREDSMONUMENTET
Hiroshimatalet var inte kopplat till en viss politik.
Det berättade en historia.
Jag ser det som en historia om krigets oundvikliga tragedi.
För 71 år sen...
på en klar, molnfri morgon...
föll döden från himlen och världen förändrades.
En ljusblixt och en eldvägg ödelade en stad.
Inga ord kan beskriva sådant lidande.
Men vi har ett gemensamt ansvar att se historien i ögonen och fråga-
- vad vi ska göra annorlunda för att hindra sådant lidande igen.
Vi måste förändra vårt inrotade tänkesätt om krig.
Och avstyra konflikter genom diplomati.
Vanliga människor förstår det, tror jag. De vill inte ha mer krig.
Jag fick chansen att hälsa på en man som hade överlevt kriget.
Han hade tagit sig tid att hitta anhöriga-
- till amerikanska krigsfångar som också hade dött.
Han krävde att deras namn också skulle stå på minnestavlorna.
Och att se hur mycket en sån här ceremoni betydde för honom...
Det är i slutändan det som politik, regeringsmakt och diplomati...
måste ha sin grund i.
I just det ögonblicket, i tron på en gemensam mänsklighet.
Att utan att vara naiv förstå att världen är farlig och krånglig.
Utan att vara så idealistisk-
- att man glömmer bort att skydda och bevara USA: S kärnintressen.
Men varhelst vi kan göra sådana kopplingar-
- tror jag att vi så sakteliga gör världen lite grann bättre.
MAJ 20168 MÅNADER KVAR
Det som saknas i detta PM är under "förebyggande av illdåd"...
Var kommer Boko Haram in? Om det inte står i detta dokument-
- varför lägga tio dar på att åka till fyra länder?
Vi måste veta vad vi och jag vill uppnå 2016.
Annars kan vi inte göra de val-
- som vi måste göra på den tid vi har kvar.
Vi passerar bara genom dessa jobb.
Och jag känner allvaret i dessa otroligt krävande konflikter.
Vi får inte lämna det hängande. Vi måste på nytt engagera oss-
- på ett sätt som verkligen främjar amerikanska intressen.
Så att det blir svårare att montera ned-
-om det skulle gå åt ett annat håll.
Uppfattat. Tack.
Hej, älskling. Det är jag. Jag har försökt nå dig under dagen-
- för vi har ju inte pratat. Jag åker i kväll-
- och jag ville prata med dig först. Älskar dig. Sköt om dig. Hälsa alla.
- Vi har ett tajt schema. - Nästan hela dan.
Vi måste jobba fort.
Klockan tickar. Jag vill få till stånd en förbättring av vissa saker-
- innan vi slutar. Särskilt Syrien, men det är väldigt, väldigt svårt.
WIEN 15 MAJ 2016
Kerry utlyser nytt toppmöte Världsledare möts i Wien.
Den största diplomatiska insatsen för fred i Syrien pågår nu i Wien.
Diplomater och företrädare från 20 länder och globala organ.
USA: S utrikesminister John Kerry hoppas skapa ett genombrott.
Jag är optimist. Jag slutar aldrig försöka få människor att sluta kriga-
- om jag ser en chans att hitta en väg framåt.
Vi måste hitta till förhandlingsbordet och söka politiska lösningar.
Vi är UD och inte militärer, så vår främsta resurs är inte stridsflygplan.
Det vi har är våra främsta diplomaters tid och energi.
Vår utrikesminister är 72 år, men han har gränslöst med energi.
Vi har 30 timmar med möten på två dar. Vi har fullt upp.
Men när man är hälften så gammal som sin chef så får man inte gnälla.
Kan nån ringa?
Jag hade velat gå på Operan, men vi hinner tyvärr inte.
I ett normalt liv...
Kan jag ta en selfie? Selfie, selfie, selfie. Tack, snälla!
Det är en stor diplomatisk utmaning.
Jag är glad att presidenten litar på mig och ger mig rätt fria händer.
Han låter mig ta risker för att kämpa för saker som vissa ser som omöjliga.
John Kerry och Barack Obama har förrått det syriska folket.
250000 döda, miljontals flyktingar.
Syrien är en sönderfallande stat-
- och det kommer i slutändan att hota vår säkerhet.
Jag lider hela tiden för det som händer i Syrien.
Det är mycket tungt och invecklat.
Men vi har en öppning. Jag är inte överdrivet optimistisk-
- men allt som kan avsluta lidandet och bana väg för en politisk lösning-
-måste vi utforska.
Ryssland hade gynnats av en politisk lösning i Syrien som stoppar våldet.
Men samtidigt säger Ryssland att de vill bekämpa al-Qaida och IS.
Syrien är svårt på grund av alla konkurrerande intressen.
Vi försöker få över ryssarna på vår sida.
Och all misstro och allt tvivel-
- efter Ukraina och Krim gör det inte lättare.
En tjuv kan stjäla saker, men han blir inte ägare till dem.
Det Ryssland har gjort är fel, både juridiskt och historiskt sett.
Samtidigt som jag kritiserade Ryssland-
- för att de tog en del av grannlandet och använde bunkerbomber i Syrien-
- så var jag ofta tvungen att samarbeta med Ryssland.
På EU-mötet hade Ryssland skällt ut henne. "Du måste slå tillbaka!"
"Ge dem vad de tål!" De mobbar.
Och om de tillåts mobba, så mobbar de ännu mer.
Jag beundrar flyktingarna som har rest så långt.
Om nån vill berätta så lyssnar jag och mitt team gärna på dem.
Jag och mina vänner har familjer i Syrien.
De är på väg att gå under och vi kan inte hjälpa dem. Förlåt.
Det är hjärtskärande. Jag vaknar på nätterna och tänker på det.
Och när jag ska sova också.
Det är vår tids största humanitära katastrof.
För Kerry och mig har det högsta prioritet.
Men det toppar också svårighetslistan.
Så vi har massor att göra och väldigt lite tid att göra det på.
För etablissemanget i Washington-
- är utrikespolitik i stort sett Mellanöstern och Ryssland.
Och kanske hur de två förhåller sig till Europa.
Det är väldigt viktiga frågor.
Men om vi ska förbli en global ledare måste utrikespolitiken vara global.
Efter omvalet tittade vi på världen och beslutade-
- var vi ville agera positivt. Jag bad om att få jobba med Kuba.
Jag var chefsförhandlare för Kuba och vi kom längre än jag vågat hoppas.
Jag såg våra två länders flaggor intill varandra och blev helt rörd.
Det handlade om USA och Kuba, men också om något mycket större.
Om de två länderna kan lägga det gamla bakom sig kanske alla kan det.
LAOS 17 JULI 2016
Vi har ett team som besöker platser som presidenten kan besöka i Laos.
Det är historiskt, det är det första amerikanska presidentbesöket i Laos.
Det kanske kan hjälpa amerikanerna-
- att konfrontera ett svart kapitel i vår historia.
TRUMPLÄGRET BESKYLLS FÖR PLAGIAT
DELEGATERNA NOMINERAR TRUMP
När Obama slutar, fortsätter du då att jobba för den nya presidenten?
Jag tror inte det. Jag känner Hillary Clinton och hennes team jättebra.
- Jag kan jobba åt Hillary Clinton. - Så du säger att hon blir vald?
- Jag tror det. - Inte Donald Trump?
- Är du säker? - Ja.
- Det som hände i England var... - Det visar att allt kan hända.
Deras utrikesminister frågade mig om Trump.
Att frågas om det av utrikesministern och sen av en utbytesstudent-
- visar vilket genomslag det har. Det har redan en kostnad.
Bara retoriken, söndringen och kampanjens profil-
- får folk i hela världen att undra vad det är som händer i USA.
Mina två barn är sex och tre år gamla.
En kvinna som blir medborgare i dag-
-har hjälpt mig att fostra dem.
Maria och jag delar inte blodsband, men vi är systrar.
Och det är med stor ödmjukhet som jag deltar i denna ceremoni.
På vägen hit kom jag ihåg när jag satt där som ni. Det var för 36 år sen-
- som jag kom till USA. Jag var nio år och emigrerade till USA från Irland.
En sak som definierar oss som immigranter är att vi aldrig glömmer-
- att vi kanske aldrig hade kommit till USA. Det är mycket rörande.
Min son varnade mig för att jag skulle gråta.
Utan det fantastiska modet som visades av min mamma...
och min pappa och utan detta lands otroliga generositet-
- hade jag inte varit här och inte fått göra mycket av det jag gör.
Jag hade inte fått vara den jag är.
Att få jobba varje dag för FN är surrealistiskt som immigrant.
På min FN-skylt står det "Amerikas förenta stater".
Och jag får som immigrant representera det här landet.
Glöm aldrig det. Ni har nu rätt att vara med om att forma USA.
Vi räknar med att ni utnyttjar den rätten.
Vi tar emot er med öppna armar. Tack så mycket.
Presidenten hade nyss ett bilateralt möte med president Xi från Kina.
Alla bilaterala möten i mötesrum... Och jag har deltagit i hundratals.
De ser ut i stort sett så här.
Ett hotellmötesrum, ett bord. De avslutade mötet för en kvart sen.
Presidenten satt här. Där är hans te.
Man sitter här och inser hur mycket som har gjorts på åtta år-
- bara med denna oerhört viktiga relation.
Hela världen är beroende av att USA och Kina kan komma överens.
Jag får skäll för att jag säger det-
- men här diskuterar Kina och USA den globala ekonomin, klimatet-
- övergången till grön ekonomi och Sydkinesiska havet.
Och ingen av dessa saker diskuteras i USA.
Där pratar man om Donald Trumps twitterflöde.
- Jag vet var Chad ligger. - De har massa djur i Chad.
- Visa Nigeria för mig. - Nej, jag vet var Nigeria ligger.
Där är Nigeria. Bra jobbat. Får jag berätta om Nigeria?
Där fanns fantastiska flickor som var lika duktiga i skolan som Declan.
- Och elaka gubbar kom och tog dem. - Krigar de där just nu?
Det gör de, men mamma ska fixa mer pengar till dem.
- Gråter de? - Ja, många gråter nog tyvärr.
Detta är en Boko Haram-fokuserad resa.
Vi vill att världen ska fokusera mer på vad den där hemska rörelsen gör.
Det är otroligt att en grupp barn som bara försöker studera-
- och förbättra sina liv kan bli bortrövade-
- och att vi två år senare inte har kommit närmare att hitta dem.
Så vi åker dit med media och en full tvärsektoriell amerikansk delegation.
Med allt lidande som pågår i världen just nu och all terror-
- så är det en hemsk tid för alla offer.
Är det här vi går in? Jisses.
Vi ska alltid kämpa för våra flickor
det enda vi säger
är: Få hem våra flickor.
Nu! Och vid liv!
Kan ni vara snälla och sätta er?
- Vi ska fatta oss kort. - Detta är min dags viktigaste stund.
Jag står inför er, fru ambassadör, och Aisha Ezekiel är nu er dotter.
Kom ihåg att er dotter har varit fånge-
- i 738 dagar. De väntar på att få komma hem.
Så länge Chibok-flickorna är fångar så är vi alla fångar.
Alla människor är fångar.
Vi kan inte som föräldrar skicka våra barn till skolan-
-när vi inte kan skydda dem.
Jag kan som förälder...
och som människa inte ens föreställa mig er frustration nu.
Och att få hit en hög amerikansk tjänsteman spär på frustrationen-
-för ni ser oss som supermakten-
- och tror att om vi bara ville så kunde vi lösa det här.
Och jag önskar att det var så. Men vi måste få hem dessa flickor-
- med militärt våld och genom att respektera mänskliga rättigheter-
-så att inga fler terrorister skapas.
Vi sätter in mer resurser varje dag.
Som president Obamas representant kan jag lova er att vi aldrig ger upp.
Precis som ni aldrig ger upp. Vi ger aldrig upp.
En grej som jag retar på mig är-
- när vi var i Paris för klimatmötet en kort tid efter terroristattacken.
Klimatfrågan är invecklad, men delar av pressen kan hantera det.
Men politiska media som jagar rubriker frågade:
"Vad är det största hotet? IS eller klimatförändringarna?"
De vet att vi tycker att klimat- förändringarna är det största hotet.
Men de vill att vi ska säga det så att de i tv kan säga:
"Obama ser klimatförändringarna som ett större hot än terrorism."
Men en sak kan förstöra hela världen. Vi tar bägge hoten på stort allvar.
Men att det fortfarande betraktas som en politisk svaghet...
GRÖNLAND
Man ser allt från satelliter, men det krävs instrument som sänder i realtid.
- Gör nån det? - Ett land klarar det inte.
Det är nåt vi måste samarbeta om.
Att med egna ögon se saker som jag har läst om-
- gör mig nog till en mer engagerad och kanske bättre klimatförespråkare.
Och man multitaskar. Libyen, Jemen och Syrien slutar inte bara.
Jag hade precis ett samtal uppe på bryggan med vårt team-
- som jobbar för att få till en vapenvila i Syrien.
Jag måste fortsätta kämpa och jobba.
Om jag inte var optimist hade jag inte klarat det här jobbet.
Vad får er att tro-
- att ryssarna vill försöka jobba för vapenvila och en politisk lösning-
- när de är Assads partner i försöken att återta...
Vad gör Putin? Han överflyglar Obamaadministrationen i Syrien.
- Sameh! - Roligt att se dig.
Kom. Vi går in på mitt kontor.
Om man vill få nåt gjort så måste man jobba med det.
Ronald Reagan pratade med Gorbatjov.
Nixon pratade med Mao Tse-Tung och åkte till Kina.
Folk i hans parti smädade honom för att han avvek från läran.
Men det gjorde skillnaden.
Historien har lärt oss att man inte bara kan undvika krig.
Man kan faktiskt skapa fred.
I Washington finns det-
- en slags standardinställning som vi har försökt bryta.
Vi visar att vi tar problem på allvar genom att använda militärt våld.
Vi visar vår trovärdighet genom att vara redo att bruka militärt våld.
Det finns inga amerikanska stridande förband i Laos.
Men vi har spaningsflyg-
- och vi gör kanske andra saker som jag inte vill diskutera nu.
Det var ett hemligt krig.
I nio år, från 1964 till 1973-
- släppte USA mer än 2 miljoner ton bomber här i Laos.
Mer än vi släppte i Tyskland och Japan under hela andra världskriget.
Det gjorde Laos till historiens mest bombade landet per invånare.
Många av bomberna exploderade aldrig.
Genom åren har tusentals laotier dödats eller skadats.
Bönder som brukar sina åkrar, barn som leker.
- Hur många offer ser ni varje år? - I fjol hade vi 50, så det verkar...
- Det minskar, hoppas jag? - Det minskar varje år, ja.
Tack vare stödet från USA och från andra länder.
Men människor dör och lemlästas av bomber vi släppte för tiotals år sen.
Om vi inte kan tänka igenom allt-
- innan vi går in militärt så ska vi inte göra det.
Jag vill också göra karriär, men jag har min man med mig.
Vem ska ha ledarrollen?
Jag tycker att man måste turas om.
Det har funnits perioder då Michelle har offrat sig för mig...
- När har ni offrat er för henne? - Så fort jag har avslutat det här.
- Okej. Vad grymt. - Från nu får hon göra vad hon vill.
Är vi klara?-Härligt att träffa dig.
Det här är en bok om USA: S nationalparker.
Det är vårt försök att bevara vår natur.
Tack så mycket.
Vi enades om väldigt viktiga prioriteringar-
- när USA och Kamerun tillsammans ska besegra Boko Haram på sikt.
Helt otroligt. Ett tal, improviserat småprat-
- efter tre bilaterala möten, ett med en statschef.
- Bra. Får jag en öl på planet? - Ja, du får en öl på planet.
Jag vill inte göra ett misstag-
- och göra ert jobb svårare, för ni ska ju implementera avtalet.
Du ser till att vår utrikespolitik är värdebaserad.
Men jag gillar inte det.
Då får man ett samtal om värden kontra intressen som t.ex. Säkerhet.
Då säger försvarsministeriet: "Jag är överens med Power sett till värdena"-
- "men vi lever i verkligheten."
Jag lever också i verkligheten.
Det här är ett terrorismproblem och inte bara ett värdeproblem.
USA: S FN-ambassadör Power besöker Boko Haram-offer.
Det kallas "den extrema norra delen" och det är en extrem region.
Därför har området drabbats hårt av Boko Haram-upproret.
Det har funnits en gammal debatt i USA: S utrikespolitiska historia-
-mellan så kallade realister-
- som tycker att stater ska jobba för makt och egenintressen.
Ett annat läger har länge hävdat-
- att människor måste stå i centrum för vårt utrikespolitiska tänkande.
För att de är människor och förtjänar respekt och värdighet-
- men också för att det främjar vår nationella säkerhet.
FLYKTINGLÄGRET MINAWAO
Jagade Boko Haram dig?
Herregud. De tog hennes man och hennes barn.
Herregud. Jag är hemskt ledsen.
- Vill du...? - Gråt inte.
Hon får gråta. Det är okej. Vi borde alla gråta.
Vi kan sluta om du vill. Du behöver inte fortsätta.
Säg att vi ska göra allt i vår makt för att försöka hjälpa henne.
Det var en dyster, förkrossande dag. Verkligen förkrossande.
Bil 7 från bil 4.
De skulle skicka dit en ambulans. Det finns en ambulans där nu.
Vi hör Michele Kelemen från NPR som reser med ambassadören.
En liten pojke, sju år gammal, sprang ut framför en av bilarna.
Han skulle tydligen titta upp på en av helikoptrarna över oss.
Han sprang bara ut på gatan och en bil körde på honom.
Tyvärr så dog han.
Framåt kvällen besökte ambassadör Power föräldrarna-
-för att beklaga sorgen.
Pappan var så stark att jag som förälder inte kan fatta det.
Den vackra pojken lekte så här dags i går och nu är han borta.
Man tänker så klart på sin familj. Min son fyller sju på söndag.
Tre, fyra, fem...
sex, sju, åtta...
nio, tio, elva, tolv...
tretton, fjorton.
Femton? Sexton?
- Ett flygplan! - Ja, uppe i luften.
- En buss! - Buss.
Ben, du börjar med att gå igenom schemat.
- Jag får Putinfrågan, men tar det. - Nåt mer? Vad har vi glömt.
Det enda vi inte har förberett är Kina i förhållande till valet i USA.
Det blir frågor om Trump och Kina och Kinas syn på det...
- Eller Trump och Parisavtalet. - Det är lätt.
Vi ska hävda att om vi drar oss ur överenskommelsen...
Då isoleras USA helt och vi förstör våra barns framtid.
Stänger du dörren bakom oss?
I dag fick president Obama ett mycket speciellt brev från Syrien.
En vädjan om hjälp från 15 av de sista läkarna som är kvar i Aleppo.
Det är ett brott från vår sida att hålla oss utanför konflikten-
-som drar fram genom världen.
Olika meningar i Vita huset kring krishanteringen...
Ökad press på president Obama för en militär insats mot Syrien.
Känner presidenten att han igen måste försvara sig-
- mot varför han inte använder mer militärt våld i Syrien?
Presidenten har varit mer än redo att använda militärt våld mot hot.
Han har varit mycket mer aggressiv mot terrorister och terroristnätverk-
- var de än befinner sig, än någon annan president.
I Syrien har det aldrig funnits en tydlig plan-
-som kan förbättra läget avsevärt.
Trots Vietnam är jag inte pacifist, inte ens efter den upplevelsen.
Jag tror att USA måste kunna förstärka vår diplomati med våld.
Och det debatterades.
Vi har aldrig jobbat med en fråga med så stora motsättningar-
- bland folk som ibland är överens, men som nu hade helt olika syn.
Samantha och jag skiljer oss åt på många betydelsefulla sätt.
Hon är idealist och vill att vi ska kunna rädda liv och göra allt bättre.
Jag sitter nära presidenten.
Och presidenten måste tänka på vad kongressen ska göra åt det här.
Hur tar amerikanerna emot det? Hur prioriterar jag just det här?
Det som händer i Syrien går inte att skaka av sig.
I ingen annan fråga har mina tankar, känslor och idéer-
- haft så marginell betydelse för desperata människor.
Assads regim, Ryssland, Iran och miliserna kopplade till dem-
- bär ansvaret för det som FN kallar "mänsklighetens totala härdsmälta".
Om jag hade uttryckt mig annorlunda-
- kunde vi ha provat andra saker. Men det är rena rama dramat där.
Hon argumenterar lika hårt som nån annan-
- men vi skojar och är bussiga ibland-
-när vi båda inte får som vi vill.
Ibland har vi tuffa diskussioner i den här branschen.
Man vill väl inte att alla tycker likadant i så allvarliga frågor?
Det vore farligt i mina ögon.
Alla blir hörda. Och ut ur vårt strukturerade beslutsfattande-
- kommer vår rekommendation till presidenten-
- vare sig beslutet är enhälligt eller har röstats om.
I debatter om nationell säkerhet, när vi beslutar om krig och fred-
-måste vi kunna bygga koalitioner.
Jag var för ett militärt ingripande i Syrien och argumenterade för det.
Presidenten förklarade hur han tänkte och jag förstod exakt vad han sa.
Vi har inget stöd internationellt eller i kongressen.
Inget försvarar en militär insats. Ett sjujävla sätt att starta krig på.
Det jag gillar med USA är att vi vill agera och inte bara se på.
Men även när vi har principiellt rätt, har kriget alltid ett tragiskt pris.
Inte bara för de länder som vi krigar mot-
- utan också för våra soldater, våra veteraner och deras familjer.
Jag blir den första presidenten som gör två ämbetsperioder i krigstid.
Jag har mött våra skadade krigare och sörjt med de stupades familjer.
Vår nation har en helt otrolig tacksamhetsskuld till er.
Det som kanske inte syns-
- utom för oss som har haft förmånen att jobba med honom så länge och nära-
- är att han bär runt på de mänskliga konsekvenserna av sina beslut.
Kostnaderna för bara en liten del av vårt samhälle-
-när vi utkämpar dessa krig.
Hans hjärta blöder för folket i Aleppo just nu.
Hans hjärta har blött varje gång han har tvingats ringa anhöriga-
- till en amerikansk soldat som har stupat eller sårats i strid.
Om vi hade lagt allt krut på Syrien-
- hade vi inte haft klimatavtalet eller Iranavtalet.
Vi hade inte hunnit göra Kuba. Då hade Syrien varit allt vi gjort.
Det är som om Irak aldrig hade hänt.
Vi brände en biljon dollar i landet-
- och hade 150000 soldar där i åtta år och vi lyckades inte fixa det landet.
Varför skulle Syrien bli annorlunda?
Jag tror ärligt att om jag kunde ha beordrat en begränsad militär insats-
- som hade stoppat blodbadet så hade det varit värt att göra det offret.
Problemet är att det vi lärde oss av Irak och Afghanistan är-
- att om vi inte vill regera i dessa områden-
- så löser våra ingripanden ofta inte problemen, utan förvärrar dem.
Sluta gnugga era händer, Obama-tjänstemän.
Han målar in sig i hörn efter hörn och alternativen är nu ganska få.
Eftersom väst inte har gjort nåt...
så sprider extremismen sig.
Jag tycker att presidenten har varit en utrikespolitisk katastrof.
SEPTEMBER 20164 MÅNADER KVAR
Trumps nyckfulla hållning till immigrationsfrågan.
TRUMP DRYGAR UT LEDNINGEN I FLORIDA
VITA HUSETS KÄLLARE 16 SEPTEMBER 2016
När jag är jättestressad och har en tajt deadline-
- försöker jag hitta en plats där jag kan vara ensam.
Det är spartanskt, men det funkar.
Jag jobbar på talet till FN: S generalförsamling.
Han ser det nog som ett avskedstal till världen.
Så de handlar mer om den stund i historien som vi lever i.
Blir du alls nervös när opinionssiffrorna kommer?
När du ser Trumps siffror och allt som ni har jobbat för hotas?
Jag har aldrig trott att han kan vinna valet.
Jag har utgått från att hon ska vinna.
Om jag verkligen tänkte på det så skulle jag nog flippa ut.
Men jag är inte där än.
Förlåt.
Å generalförsamlingens vägnar har jag äran-
- att välkomna USA: S president Barack Obama till FN.
Han kommer till FN i en tid-
- när vi har en instabil vapenvila i Syrien. Det är presidentval.
Det var terrorattentat i New York och New Jersey i helgen-
-medan presidenten var här.
När jag talar till denna församling som president för sista gången-
- låt mig få berätta om de framsteg som vi har gjort.
Ett kvarts sekel efter kalla krigets slut-
- är världen i mångt och mycket mindre våldsam och mer välmående än nånsin.
Ändå präglas våra samhällen av osäkerhet-
-och oro och missämja.
Jag hade ett praktgräl med Samantha i går kväll. Fråga henne om det.
Jag vill inte tala för henne, men hon var rädd att det var för optimistiskt.
Obama var också med i grälet. Han är diskussionens huvudperson.
Vi har fundamentalt olika perspektiv.
Presidenten och Ben vill föra fram-
- hur säkra våra städer har blivit, relativt sett.
Vår världsordning har varit så framgångsrik-
- att vi tar för givet att stormakter inte längre utkämpar världskrig.
Att kalla krigets slut innebar ett slut på hotet om nukleär undergång.
Min värld är en värld där vi har 65 miljoner flyktingar.
Jemen, Syrien, Irak, Nigeria, Kamerun-
- Chad, Centralafrikanska republiken, Burundi, Sydsudan-
- Darfur... Afghanistan, så klart. Och Venezuela imploderar.
Till slut hade vi en lång debatt om hur illa ställt det är just nu.
Det finns en oro om terrorism och en rädsla för det främmande.
Och alla demokratins trendlinjer går åt fel håll.
Presidenten sa: "Det här är människo- historiens bästa tid att leva i."
Jag tror att hon nog kände att det skar sig med stämningen.
Tack så mycket.
Hur hjärtskärande händelser som vi än ser runt om i världen i dag-
- så bleknar mängden konflikter och våld-
- hittills under 2000-talet jämfört med vad vi såg på 1900-talet.
Frågan är om vi kan bevara den trendlinjen.
FN: S livligaste diplomatiska arena.
Världen ser det kanske inte-
- men med den här veckans intensiva diplomati har vi uträttat mycket.
FN: S generalförsamling kallas ibland skämtsamt "diplomatisk speeddejting".
Han hade mer än 70 möten i fjol-
- om otroligt många olika ämnen. Man utnyttjar att alla är på plats.
Man får gjort mycket som hade tagit månader eller år utan den möjligheten.
I dag offentliggör USA och Ryssland en plan-
- som vi hoppas kan bli en vändpunkt, en förändringens stund.
För att avtalet ska träda i kraft behöver vi se sju dars relativt lugn.
Ryssland måste få syrierna att respektera vapenvilan.
Syrien präglas av ett oroligt lugn.
Jag har kallat till detta toppmöte för att hjälpa världens flyktingar.
65 miljoner flyktingar, mer än nånsin sen andra världskriget-
- visar tydligt att det internationella systemet inte förmår att leverera.
Så han utnyttjar sin sista general- församling för att mobilisera stöd.
Dagens åtagande betyder att vi ska skapa jobbmöjligheter-
-för mer än 220000 flyktingar.
Vi har haft gott om chanser att sondera, påverka och lirka.
Fredsavtalet i Colombia gör slut på halvklotets längsta konflikt.
Vi kunde prata med 55 länder-
- som skrev på Parisavtalet om klimatförändringarna.
En napp föll och den kan utgöra ett hot mot presidenten.
Varsågod.
Vi mötte i dag Iraks premiärminister, som är väldigt positiv. Och Kinas.
Vi hade ett trilateralt möte med Japan om Nordkoreas kärnvapenprov.
Syrisk vapenvila på tredje dagen
I helgen läste jag en artikel som kallade USA: S och Rysslands plan-
- "bristfällig och ihålig."
Bristfällig jämfört med vad? Jämfört med ingenting?
Han avskräcks inte. Han vet oddsen i Syrien.
Men hans svar är:
"Är alternativet att bara ge upp när så många liv står på spel?"
"Jag måste försöka och se vad vi kan göra här och utnyttja tiden vi har."
Vapenvilan, dag 4 Allt färre dör
Assad stoppar FN: S hjälpsändning.
Jag sa att de får försöka hålla Assads plan på marken i morgon.
Och efter ett par dagar så kan vi kanske prova med JIB.
Man kan inte trolla fram sånt här.
Amerikanska plan bombade den syriska armén av misstag.
Den syriska armén säger att den sju dagar långa vapenvilan är slut.
De ska inte gå till pressen först-
- utan prata med de människor som förhandlar om det här.
Det är oerhört frustrerande, för vårt avtal kunde ha funkat.
Men tyvärr så har vi vissa som inte ville samarbeta.
Som så ofta inom diplomatin, om ett land vill göra nåt-
- så kan man ibland inte få dem att byta spår.
När våra killar av misstag anföll 70 soldater-
- trodde de andra inte på att det var ett misstag.
Och i söndags anföll Assadregimen en humanitär konvoj och "pang!"
Nytt lågvattenmärke i ett brutalt krig.
Mat till 78000 människor bombades.
Ryssland säger att det inte var de eller syriskt flyg, utan rebeller.
- Vad har vi sagt offentligt? - Det vi sa i går kväll står fast.
Ryssarna bär ansvaret. Och det var ett flyganfall. Alla kan bekräfta det.
Bara två kan utföra ett flyganfall.
Pentagon var säkra på att det inte var USA eller koalitionen.
Och vad säger vi om avtalets framtid?
Det var ett dråpslag för avtalet, men vi jobbar på att rädda det.
Vi vill se ryssarna agera, men vi tvivlar starkt.
Ryssarna har skickat ut drönarbilder på konvojen.
För att visa vilka det var?
De säger att oppositionen måste ha anfallit konvojen.
Det är helt jävla sjukt gjort även för dem.
Blir det inga konsekvenser för de som bombade konvojen?
Världssamfundet fördömer dem.
Ryssarna bryr sig väldigt mycket om sånt, va?
I världen. Och sunt förnuft.
Allt var minutiöst förhandlat av riktiga experter-
- så anfallet på konvojen kändes inte alls som ett misstag.
Många sa att det kan ha varit en raket eller artilleribeskjutning.
Så löd de första rapporterna.
Sen helikoptrar eller stridsflyg.
Vi måste försöka avhålla oss från emotionella reaktioner.
Och vi kräver en väldigt noggrann och opartisk undersökning-
- av anfallet på den humanitära konvojen. Tack så mycket.
Jag lyssnade på min ryska kollega-
- och det kändes lite som att vara i ett parallellt universum.
Alla har rätt till sin uppfattning. Men man får inte hitta på egna fakta.
Som president John Adams sa: "Fakta är envisa saker."
Ja, koalitionen bombade människor i lördags.
Det gjorde vi. Ett fruktansvärt misstag.
Men människor som man från luften ser springa runt på marken med vapen-
- är nåt helt annat än lastbilar med stora FN-märken i en konvoj.
I måndags dog 20 hjälparbetare-
- i ett skändligt och oavbrutet två timmar långt anfall-
- riktat mot en till fullo godkänd nödhjälpssändning nära Aleppo.
Bara två länder har plan som flyger i det området:
Ryssland och Syrien. Det är fakta.
Frågan är inte längre vad vi vet-
- utan snarare vad vi tillsammans ska göra åt det.
Ryska federationen struntar i illdåd mot människor.
De föredrar kanske att deras allierade inte begår såna illdåd.
Men Putin vaknar inte på morgonen och undrar hur han ska stoppa illdåd.
Sen gick de själva in i kriget och utförde själva illdåd.
Har ni ingen skam i kroppen?
Finns det verkligen ingenting som kan få er att skämmas?
Det som vi kan ha missat är-
- att Putin inte verkar jobba för Rysslands nationella intressen.
Han jobbar för Putins intressen. Det ligger inte i Rysslands intresse-
- att ha en krympande ekonomi och vara en oseriös aktör.
Deras bästa och klokaste utvandrar.
Vi räknade ut det, men jag tror att det tog oss...
Om man ser tillbaka på det så tog det oss för lång tid-
-att sära på Putin och Ryssland.
Och ironin med Obamaeran blir-
- att han förespråkade en inkluderande global syn-
- med en grund i gemenskap och internationell ordning-
- mitt i ett upprört hav av växande nationalism och auktoritarism.
- Perfekt! - Tack. Samla gruppen.
Där är hon. Jag ska bara lägga min sons broccoli i krukväxten.
- Hur är det? Roligt att se dig. - Vilken kväll.
Okej, allihop! Vi ska bara... Madeleine stannar inte hela kvällen.
Men vi kan få se den första kvinnliga presidenten i kväll.
Och här har vi USA: S första kvinnliga utrikesminister.
Det är en betydelsefull kväll i USA-
- som vi delar med de 37 kvinnliga FN-ambassadörerna.
Det är 193 länder, 37 kvinnor.
Vi har bjudit in Gloria Steinem, en ikon för kvinnor i hela världen.
Madeleine Allbright, en av mina föregångare och min förebild.
- Och du har helt rätt brosch. - Den är så fin. Glastaket krossas.
Den enda viktiga siffran i kväll: Kapplöpningen mot 270.
Mycket jämnare än väntat. Ni demokrater måste vara oroliga.
Visst är det läskigt?
När Obama valdes för fyra år sen- se på allt blått.
Trump har gjort allt rött i kväll.
Kände du sig säker när du kom?
Jag trodde inte att det var så illa.
- Vidare till Kalifornien... - 55 röster! Utjämna det nu!
I Florida verkar Donald Trump vara vinnare.
Jag måste ge ett resultat till. Trump vinner Iowa.
Donald Trump får North Carolina.
- Jisses, det är över. - Nu kom det in 15 elektorsröster.
I morgon kan de mycket väl kontrollera representanthuset-
-senaten och Vita huset.
Tänk att de kan kontrollera senaten, representanthuset, presidentämbetet.
Det är nästan som inbördeskriget. Trump ville inte ena landet.
Det var det sista han ville. Landet röstade inte för att enas.
Det här är det andra av fyra viktiga val i världen.
Det här fenomenet ser vi i samtliga västdemokratier.
Jag gick ut för att försöka bearbeta allt det här.
Det är mycket att bearbeta.
Jag menar...
Jag kan inte ens...
Jag kan inte...
Jag menar, jag... Jag kan inte...
Jag finner inte ord för det. Jag vet inte vad jag ska säga.
Personligt är det hårt.
Min dotter somnade innan hon visste resultatet.
Så jag fick förklara för henne på morgonen.
Det tog henne en stund att smälta. Hon trodde att jag skojade först.
Och jag sa: "Nej, jag skojar inte."
Tack. Vi tar inte några frågor. Tack ska ni ha, tack.
Vi måste vara realistiska om de utmaningar som vi nu står inför.
Vi måste se till att teamet som kommer in vet riskerna.
För de blir inte högre.
Man har ett moraliskt ansvar att göra bedömningar-
-som bygger på fakta, inte fiktion.
Jag ska nu göra allt i min makt för att bevisa det när de kommer.
Den tillträdande presidenten hånar Hillary Clinton på Twitter.
Människor i hela landet är rädda.
Min assistent är muslim och bär hijab och hon grät i flera dar.
Det är det konkreta. Och sen tänker man på vad vi har jobbat med.
Kuba, Iran, klimatet... Vad kommer att hända med de sakerna?
Jag kan inte nog understryka att det inte finns nån säkerhetsventil.
Folk tror att det finns nån vuxen människa nånstans som ser till-
- att han inte... klantar sig alltför mycket.
Det finns det inte. Om du är president så beslutar du-
- om nån ska dödas eller om USA ska starta ett krig.
Presidenten måste fatta hundratals såna beslut.
Så är det varje vecka. Och ingen annan fattar besluten åt honom.
Hej. Jag tror att vi ska sluta nu.
GREKLAND SISTA UTLANDSRESAN
- Så han...? - Han är experten.
- Yassas! - Jättebra.
- Kalispea. - Kalispera.
- Det saknas ett R. Kalispera. - Kom igen.
Kalispera. Jag löser det, okej.
- Philox... enia. - Betona där: Philoxenía.
Philoxenia.
- Philoxenia. - Nu gör vi det här.
Som många av er vet så är detta min sista utlandsresa som president.
Jag var fast besluten att min sista resa skulle gå till Grekland.
Delvis för att jag har hört talas om grekernas legendariska gästfrihet.
Er philoxenia.
Men också för att jag är tacksam för allt-
- som Grekland, denna lilla stora värld-
- har gett mänskligheten genom historien.
För 25 sekel sen, innanför bergen som omger staden-
-föddes demokratin.
Efter åtta år som USA: S president, då jag har rest jorden runt-
- tror jag fortfarande på vår grundläggande önskan-
- att ha kontroll över våra liv, vår framtid och våra nationer.
Denna längtan är universell och brinner i alla människohjärtan.
Därför är ländernas viktigaste titel inte president eller statsminister.
Den viktigaste titeln är medborgare.
Det har varit intressant att prata med mitt team, där många är unga.
Jag måste påminna dem... Jag flikar alltid in det här.
Historien följer inte en rät linje, den sick-sackar.
Men trendlinjerna kommer till slut att gå mot-
- en mindre våldsam, mer empatisk och mer generös värld.
Och det kräver individer som kämpar för den framtiden.
En ny generation i teamet delar en väldigt Obamaaktig syn på världen-
-i USA och i alla andra länder.
Och sen finns det människor som drar åt andra hållet.
Och de har fått makten nu.
På nåt märkligt vis så måste det här kanske hända.
Människor måste konfrontera den otäcka realiteten med det.
Jag har tänkt vidare. Jag fortsätter jobba åt Obama internationellt.
Han är 55 år. Jag är 39 år.
Och pendeln kommer att svänga tillbaka.
Och jag tror att vi har mallen för att vara redo när det händer.
Det är mycket av det som vi har gjort som vi ska...
Hur ska jag säga det?
Oavsett...
Vi är alla utmattade. Så trötta.
Vi måste alla hitta tillbaka till våra nära och kära-
- som har haft ett otroligt tålamod med oss.
Men om nån hade trott att vi bara skulle vandra ut i natten...
så kan de glömma det. Vi är med i leken på lång sikt.
Jag tycker om att besöka antikens platser.
Om det så är pyramiderna, Petra eller Parthenon. Det ger perspektiv.
Vi lever från dag till dag.
Vi ser på börskurser och opinions- siffror och det senaste tweetet.
Och det fyller oss med distraktioner, ängslan, rädsla.
När man besöker en plats som Parthenon-
- blir man påmind om att vi bara är en del i en lång kedja.
Och vi gör vårt bästa med den lilla länken i kedjan som vi tilldelats.
Det fick mig att ompröva hur vi mäter vad vi har uppnått.
Man kan mäta effekten av Kubaavtalet.
Men vi jobbade med andra viktiga saker som inte syns på poängtavlan.
Då tänker jag på besöken i Vietnam, Hiroshima och Laos.
Hur vi påverkar människor-
- som presidenten har pratat med och gett stöd till.
När man nu möter dem säger de-
- att de har startat en organisation, ett företag eller jobbar politiskt-
- efter mötet med presidenten. Det blir jag glad av att se.
Det är en satsning på lång sikt. Vi vet det inte förrän om 20 år.
Det kan finnas ett annorlunda lyckligt slut.
Jag tänker på alla unga människor som jag har mött runt om i världen.
De representerar ett helt liv av möjligheter-
- som kommer att realiseras på sätt som vi inte kan föreställa oss nu.
Tänk vilka fantastiska revolutioner för det goda som de kan jobba för.
Talen som de ska hålla, reformerna som de ska införa.
Lagarna som de ska stifta.
Vi har ett stort ansvar att delta i vårt samhälle.
Lek är bra, men ni måste studera.
Den delen av utrikespolitiken får ingen uppmärksamhet.
Men till slut kan det bli det som får den största effekten.
- Tack, herr president. - Tack själv. Okej. Vi ses.
Är ni klara? Ska vi gå?
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::.
Det här är jobbeskrivningen som jag fick skriva 2009.
Man misslyckas aldrig-
- när man anstränger sig för att få saker att hända.
- Lång dag? - Lång dag.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017.
Ansvarig utgivare: Timo Lahtinen